Sofia Bulgaria
Jeg er så lei for det, Ali. Jeg elsker deg så høyt.
Ok, hør. Dette fungerer ikke.
Platene er tunge. Jeg venter på deg i dag.
Samme tid og sted. Ingen spørsmål som vanlig. Vi ses der, Hazen.
Fin dag. - Ble du skygget?
Nei. - Er du sikker?
Ana.
Forrige jobben var min siste. - Gjør som du får beskjed om.
Ikke rør meg! - Legg fra deg våpenet!
Ana! Legg ned våpenet nå!
Se på meg, Hazen. Vi har jobbet godt sammen, du og jeg.
Lever denne pakken for meg. To millioner cash. Du får det av oss.
Så kan du gi deg. - Uten videre?
Spøker du? Rakovski? Som i kongefamilien?
Du er smart, herr Kaine. - Hold kjeft.
Jeg kommer ikke 3 meter fra dem. - Du kan. Og du skal. For du er best.
Når? - 15.00 i morgen. Vent på min samtale.
Ta vare på deg selv, bror.
Det blir lettere enn du tror. Ingen sikkerhetsfolk, bare en sjåfør.
Svart Mercedes, 609H504.
Bruk containeren, gi oss nøklene, vi tar oss av resten.
Vi betaler deg når de passerer. Ikke tabb deg ut.
Unnskyld, jeg...
Hvem er du? - En venn av faren din.
Len dere tilbake og nyt kjøreturen. - Jeg skal ringe ham.
Vær stille!
Forbannet!
Kom tilbake! Stopp!
For tidlig for sånn skitt.
Er dette moro? Åtvinge en gamling som jeg til å løpe? Sitt på kassene.
Nå skal jeg ta av teipen. Ingen skriking. Forstått?
Hva sa jeg? Ingen skriking.
Ok. Jeg har vann. Er dere tørste? Det er kaker og chips. Ok?
Jeg skal ta bort teipen. Ingen skriking nå, forstått?
Hvem du hvem pappaen vår er? Han henter oss. Han og vennene hans.
Da får du problemer. Du skal angre. - Det gjør jeg alt.
Hvorfor gjør du dette? Faren vår betaler deg.
Det gjør han sikkert. - Alys. Bort fra ham!
Hva gjør du? - Klemmer deg.
Mamma min sa alltid at man skal klemme den som ser trist ut.
Alys, kom hit.
Vent. Hva er det?
Gi meg den! Jeg fikk den av mamma. Den er magisk. Det beskytter meg.
Mot hva? - Sånt du ikke tror på.
Sett deg. Sitt!
Slapp av, dere blir ikke her lenge.
Hjelp! Slipp oss ut!
Kom! Fort!
Hør. Høres ut som om den drar. - Hva faen var det?
Den? En drage. Har du aldri sett en? - Alle har sett en drage.
Er det en jævla vits? - Hvordan skjøt du luft med lyden?
Er det magi? - Spøker du? Magi? Det er en pistol.
Får jeg se den magiske pistolen? Hvor kommer du fra?
Amerika. Jeg jobber i Bulgaria. - Vi er i Bulgaria.
Jeg går fra forstanden. - Hva?
Han er gal. - Nei. Han bare snakker rart.
En trollmann. Han må til Ulric. - Til hvem?
Ulric. Sjamanen Vår. - Deres "chairman".
Sjaman!
Stopp!
Emeline, se! Hvor fikk du merket? Det var bare faren vår som hadde det.
Du skal ikke ha det. Han var konge i dette landet.
Han ble drept for fem år siden og broren hans tok slottet.
Terrowin. Snille fremmede, hvor fikk du det fra?
Venice, California. Min kone valgte det ut.
Kone? Hvor er din kone? - Hun er død.
Jeg er lei for det. - Hva heter du, fremmede?
Hazen. - Hazen?
Jeg liker det. Jeg heter Emeline, dette er min søster Arabella.
Kom. - Kan noen hjelpe deg er det sjamanen.
Vi treffer vel ikke dragen igjen? - Vi er trygge. For øyeblikket.
Jeg fikser ikke hester. - Hvorfor ikke?
Jeg kan ikke ri. - Det er lett.
For dere kanskje. Hvor langt er det til Ulric?
Veldig langt. Opp på hesten nå.
Jævla drager. Jævla hester.
Faen!
Veldig elegant. Født hestemann.
Da rir vi.
Forbannet! Jævla hester! Jeg sa at jeg ikke kan ri!
Faen! Dumme dyr!
Kom opp her. Du rir med meg.
Hopp!
Hazen, hvor skal du?
La meg hjelpe deg opp.
Ok. Da rir vi.
Det gjør vondt i rumpa mi.
Hvem er de? - Terrowins menn.
Ikke la dem vente. - Hazen, av med deg.
Har Terrowin sendt deg? Eller kom du selv? Svar meg!
Emelie! Gå til Hazen!
Forbannet! Vi lot en komme unna. Feiginger, alle sammen.
Jeg burde spore ham. - Vi har ikke tid.
Han er halvveis til Terrowin. - Hvem er Terrowin?
Fars bror. En hensynsløs mann med vårt folks blod på hendene.
Hva har han gjort? - En vinternatt for fem år siden...
...snek han inn i våre foreldres gemakker og myrdet moren vår.
Vi hørte skriket. Arabella løp dit og så ham skjære halsen av henne.
For det skal han bøte med sitt liv. - Far kjempet tappert, men ble drept.
Om morgenen var over halvparten av våre folk døde.
Onkel Tybalt prøvde å gjøre motstand, men Terrowin tvang oss til å flykte.
Ulric.
Vi har med oss en fremmed.
Et magisk brygg. - Nei, det er kyllingsuppe.
Selv en sjaman må spise. Sultne?
Hvem er du? - Hvem jeg er? Hazen Kaine.
Du er ikke herfra, Hazen Kaine. Hvordan kom du hit?
Fortell meg. - Når du har fortalt meg. Kom ned hit.
Var forsiktig. Det er glatt.
Merket. - Hva er det med dere og tatoveringer?
Merket gis til de med intuitive gaver.
Svært få krigere har den evnen. - Hvilken evne er det?
Å se inn i livet hos de som er sammenflettet med hans egen skjebne.
Kom med meg nå.
Kom an. - Bli med meg, Hazen.
Sett deg.
Det er min stol. Din stol er der.
Gi meg dine hender.
Lukk øynene dine og fortelle hva som hendte før du kom hit.
Jeg har ikke tid til dette. - Jeg vil hjelpe deg. Lukk øynene.
Jeg satte to unger i en container. En av jentene hadde en gullmedaljong.
Jeg tok den fra henne, låste containeren, gikk til bilen min.
Medaljongen hadde samme symboler som tatoveringen min.
En slags portal ble åpnet og sugde meg inn.
Alt ble svart, så våknet jeg opp i skogen. Og her er jeg.
Hvem er barna? - Bare en jobb.
Det er ingen jobb for en mann med merket.
Du har kanskje en jobb å gjøre her. Vi hører alle sammen på et vis.
Jeg hører ikke sammen med dere. - Du må følge din sti til slutten.
Og den slutten kan komme fortere enn du tror.
Du skal lede oss i kamp. - I helvete heller!
Jeg vil herfra. Hjelper du meg? - Merket forteller om din skjebne her.
Faen ta merket! - Vi trenger din hjelp.
Det er ikke min kamp. - Han har rett. Vi trenger ham ikke.
Han bryr seg om seg selv. Han er ond, egoistisk og snakker som en feiging.
Jeg syns synd på barna dine. - De er ikke barna mine.
Da er de heldige.
Vil du komme hjem, må du følge motets vei.
Når tiden er inne leder den deg hjem.
Tiden din er nå, Hazen.
Du kan bli her, eller bli med oss. Jeg bryr meg ikke.
Søsteren min blir lett sint. Men forstå at hun har hatt det vanskelig.
Hun tar på seg skylden for Terrowins angrep på kongeriket vårt.
Hva skjedde? - Terrowin ville gifte seg med henne.
Vår far ville ikke tvinge henne til å gifte seg. Terrowin var rasende.
Alt falt fra hverandre etter det.
Dumt å gjøre henne til din fiende, Hazen. Du må vise deg verdig.
Verdig? Verdig hva?
Dumme mann. Opp på hesten nå.
Deres Majestet.
Hvorfor forstyrrer du meg? - Jeg så prinsessene.
De var i skogen, med en annen rytter.
Lenket du dem? - Nei, Deres Majestet.
De kjempet som demoner. Jeg overlevde så vidt.
Du lot deg beseire av prinsessene?
Det er ok. Det er ok.
Omfavn meg, soldat. Jeg skal lindre smerten din.
Samle straks hæren min. Det er på tide å avslutte dette.
Og før prinsesse Arabella levende til meg!
Vi flykter inn i skogen!
Så Terrowin har angrepet Ulric. - Vi tror det.
Onkel Tybalt. - Min kjære.
Alle snakker om denne mannen. Jeg ville se ham selv.
Dette er Hazen Kaine. Han kommer til oss fra en fjern tid.
Gi meg din høyre hånd. - Slik.
Ryktene er sanne, en stor krigeres merke.
De sier det.
Du er sendt av himmelen for å redde oss fra Terrowins brutale styre.
Han har et mektig våpen. Som kalles pistol, ikke sant?
Jeg har ikke flere kuler. - Da må du lage flere.
Jeg kan ikke lage kuler her.
Vi må ta et valg. Ulric snakket om medaljongen din.
En magisk medaljong som vi tror at Terrowin også har.
Terrowin bærer kanskje på skjebnen din. Du skal få hvile nå.
Den er magisk! Den beskytter meg!
Få den tilbake!
Slipp ut ungene.
Du burde sove.
Du liker meg visst ikke? - Nei.
Jeg klandrer deg ikke. Jeg er en egoistisk jævel.
Der jeg kommer fra klarer seg alle selve.
Det er ikke det jeg tror. - Sånn er det der jeg bor.
Da vil jeg ikke leve i din verden.
Jeg vet hva jeg må gjøre nå. Beseire Terrowin for å få medaljongen-
så jeg kan dra hjem så dere ikke må frykte Terrowin mer. Vi samarbeider.
Du kjemper bare for deg selv, og du er ikke en dyktig kriger.
Selv om du tror at du er det.
Prøv meg.
Hvor faen kommer dere fra?
Hjelp! Hjelp!
Ta ungen! Stikk herfra nå!
Stikk!
Det er for mange av dem! - Jeg gir ikke opp!
Du skal gi opp. Nå stikker vi! - Kom nå!
Vi trenger mat.
Hvem er han?
Jeg har ikke sett ham.
Her, løft meg opp.
Jeg trodde at du sa nei.
Gå og lek, barn.
Du har visst fått en venn. - Hvor er foreldrene deres?
De døde i det første slaget. Dagen Terrowin tok over slottet.
De har bodd hos deres bestefar. De er krigens foreldreløse.
Ikke vær urolig. Vi tar oss av våre folk. Vi hører alle sammen.
Jeg ser det.
Vi trenger vann. Dere to kan vel gå til elven og hente litt?
Søster. Sørg for å gjøre nytte.
Takk.
Tybalt. Hvordan går det? - Ulric.
Er det alt vi har? - Ja.
Vi må gå til arsenalet. - Ja. Vi trenger alle sverdene.
Men først skal vi spise. Gjør meg selskap, Tybalt.
Du kjempet bra i dag. - Ikke godt nok. Det er det aldri.
Hva plager deg, Hazen? Jeg ser mørke skygger i ansiktet ditt.
Jeg tenker på kona mi.
Fortell om henne.
Hun var mitt livs kjærlighet. Og det er min feil at hun er død.
På grunn av de menneskene jeg hadde omgang med.
Jeg skyldte dem penger.
Da jeg kom hjem en ettermiddag brant huset og min kone var bundet i senga.
Hun ble brent levende.
Når noe sånt hender, hvem som helst, blir livet meningsløst.
Jeg forstår.
Etter min mors død har jeg følt meg så ensom.
Det eneste som holder meg oppe, er Emeline.
Og tanken på å hevne på den mannen som ødela familien min.
Jeg skal kjempe sammen med deg. - Jeg vet det.
Jeg har gjort dårlige ting i livet mitt. Veldig dårlige.
Du har gjort dårlige valg, Hazen. Men du er ingen dårlig person.
Jeg forstår det nå.
Snart fins det ingen igjen av oss.
De fleste av krigerne våre er døde.
Terrowin er veldig mektig. Men han utsletter oss ikke.
De sier at Hazen kan. Han har ikke gjort det tryggere for oss.
Er du sikker på at han er den rette? - Han har merket.
Vi må vente på at Hazen aksepterer sin skjebne.
Ja...
Deres Majestet.
Vi vender tilbake som seierherrer. Landsbyen ligger i aske.
Marken bader i deres blod. De var ingen match for Deres Majestets hær.
Hvor er jentene? - Jentene slapp unna. Midlertidig.
Men speiderne patruljerer skogen. De blir funnet.
Du får til daggry. Ikke skuff meg.
Deres Majestet.
Du er min.
Jeg kontrollerer deg og du skal utføre mitt arbeid.
Flere av Terrowins menn kommer. - Vi har alt mistet så mange.
Vi forsvarer oss med de som er igjen.
Jeg vet at det nesten er umulig. Dere har 20 soldater. Dere må angripe.
Umulig. - Det er ikke umulig.
Vil dere det, så kan vi gjøre det. Vi trenger overraskelsesmomentet.
Vi er ikke mange nok. - Dere må angripe først.
Jeg sender ikke mine menn til slakt. - Vil du ha dem slaktet her?
Han har rett. Det kan være vår eneste sjanse. Vi må gripe den.
Det er vår beslutning. Hvis ikke du har en plan, Hazen.
Vi må ta Terrowin. Og jeg får medaljongen min og kan dra hjem.
Vi må skape en avledning.
Vi angriper Terrowins hær utenfor slottet, jeg går inn etter Terrowin.
Jeg blir med deg. - Jeg også.
Nei. - Det var vårt hjem. Du trenger oss.
Jeg blir også med. - Ok. Vi drar i kveld.
I så fall må vi samle våre våpen.
Før troppene til arsenalet. Emeline blir her med meg.
Vi sikrer leiren og samler flere menn. Vi venter på dere i dalen.
Ålreit. Da setter vi i gang. - Kom an. Gjør dere klar.
Ta noen våpen. Velg noe som passer dere, saml dere siden.
Hør etter!
Dette var min fars sverd. Kongens eget sverd.
Nå er det ditt. Må det beskytte og gi deg mot.
Menn! I kveld går vi mot slottet.
Vi skal utkjempe vår siste strid. Og jeg skal ikke lyve for dere.
Vi er underlegne i antall, og det er en desperat strid.
Men valget vårt er enkelt:
Vi kjemper, eller venter på vår undergang.
Kjemp!
Men kanskje med overraskelse, og vår venn, Hazen Kaine, -
som bær det kongelige merket, skal vi seire.
Denne striden er for barna våre, og barnebarn.
Menn, gjør dere meg den æren å kjempe for alt som er vårt?
Ja!
Klar! Da går vi!
Vi kommer alle til å dø.
Hazen. Jeg er glad for å se deg.
Vi må ta oss vestover til skogen. - Hvor er vest?
Til slottet til, antar jeg. For en sjaman du er.
Bueskyttere!
Jeg vil nyte å se deg lide, som med din mor. Husker du?
Du så på mens mannen du kaller konge tok familien min fra meg. Du skal dø!
Terrowin!
Naive barn! Tror du det er så enkelt å angripe meg?
Slutt å kjempe!
Terrowin. Du gjemmer deg ikke i slottet ditt.
Du kaller deg leder. Du står i vårt rikes skygger.
Mens dine folk gjør jobben din. Du har ikke rett til å kalle deg leder.
Godt gjort, bror. Jeg har ventet så lenge på denne stunden.
Det må kreves mye mot å møte meg nå.
Mot? Du vet ikke noe om mot.
Du forrådte vårt rike og familie den dag du drepte Cardem.
Forræderi? Hva vet du om forræderi?
Jeg har levd med det! Jeg ble forrådt av kjærligheten.
Så ikke snakk med meg om forræderi!
Arabella. Se på meg. Ri med meg. - Det gjør hun aldri.
Og du. Du må være krigeren alle snakker om.
Du har kommet for å drepe meg. - Ja.
De har alle kommet for å drepe meg. - Stemmer det?
Jeg kjenner til menn som du. Denne gangen ender det annerledes.
Terrowin, dette kan bare avsluttes på en måte.
Med en duell i vår sanne konge Cardems navn.
En kamp til døden mot den merkede krigeren. Godtar du utfordringen?
Jeg godtar!
Jeg har ikke tid lenger, kriger.
Arabella. Vi må til Terrowin. Nå.
Jeg lærer.
Lykke til!
Slapp av. Jeg vet at de kommer til å lykkes.
Terrowin. La oss avslutte dette. - Som du vil.
Arabella.
Opp med deg. Det er ok. Terrowin er død. Det er over nå.
Hazen.
Du må gå. Du må redde barna.
Herregud!
Kjør! Nå!
Sving til høyre!
Kjør! Bli kvitt den!
Ser du den jævelen?
Faen! Kom an!
Ana, hent barna.
Takk for skjorten.
Den sitter fast!
Noe er galt. Ta en titt omkring.
Ana! Lukk den opp nå!
Gå!
Det er klart!
Ut!
Kom an!
Hvor faen var du? Du hadde en jobb. - Du ville ikke trodd meg.
Slipp ungene. - Dra til helvete!
Dine siste ord.
Bli der, din jævel!
Løp, jenter! Nå!
Helvete.
Skal du skyte meg nå? Etter alle år sammen?
Nå har du dårlig samvittighet. Jeg stolte på deg!
Du var som en bror for meg. Og nå vil du skyte meg?
Ting forandrer seg. Men aldri sånne som du.
Jenter?
Denne er deres. Du har rett. Den er magisk. Nå drar vi hjem.
Pappa! - Hei!
Jeg er så glad for å se deg. - Bra. Jeg elsker dere.
Jeg savnet dere. Og var så urolig.
Det er ok, Anatolij. Senk pistolen.
Behandl ikke mannen som leverer tilbake barna mine sånn.
Vi ses der inne, jenter.
Sir, jeg forstår om du vil anmelde. - Gjort er gjort. Du er fri til å gå.
Takk.
Jeg setter pris på det.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com